Tipus | Serralada i lloc sagrat ![]() | |||
---|---|---|---|---|
Part de | Badlands and Black Hills (en) ![]() ![]() | |||
Localització | ||||
Entitat territorial administrativa | Dakota del Sud (EUA), Wyoming (EUA) i comtat de Lawrence (Dakota del Sud) ![]() | |||
| ||||
Serralada | muntanyes Rocoses ![]() | |||
Dades i xifres | ||||
Altitud | 220.740 cm ![]() | |||
Punt més alt | Black Elk Peak ![]() ![]() | |||
Material | roca sedimentària, Shale, gres, pedra calcària, llicorella, quarsita i granit ![]() | |||
Superfície | 5.000 mi² ![]() | |||
Història | ||||
Període | Precambrià, Paleozoic, Mesozoic, Cenozoic i Terciari ![]() | |||
Els Black Hills (en anglès Turons negres) són una serralada que s'estén des de la zona de les Grans Planes a Dakota del Sud fins a l'estat de Wyoming als Estats Units. La serralada es troba separada del conjunt més important anomenat les muntanyes Rocoses, formant una espècie d'illa. Els Black Hills es consideren un lloc sagrat.[1] Els turons s'anomenen així pel seu aspecte fosc des de lluny, ja que estan coberts d'arbres de fulla perenne.[2]
La zona té una llarga tradició històrica i cultural com a territori dels indis lakota i xeiene. Una expedició liderada pel General Custer hi descobrí or, fet que provocà una Febre de l'or en aquest territori, i la invasió de colons va provocar l'anomenada Guerra de les Black Hills. A causa del resultat d'aquesta guerra hi va haver una migració forçada de les tribus que vivien a la zona.[3]
Un dels més grans atractius turístics de la zona és avui en dia el conjunt del Mont Rushmore. També s'hi pot trobar un memorial al líder amerindi Cavall Boig.
Després de conquerir els Xeiene el 1776, els Lakota van ocupar el territori dels Black Hills, que es va convertir en un centre de la seva cultura. El 1868, el govern dels EUA va signar el Tractat de Fort Laramie de 1868, establint la Gran Reserva Sioux a l'oest del riu Missouri, i eximint els Black Hills de tot assentament blanc per sempre. Tanmateix, quan els colons hi van descobrir or l'any 1874, com a resultat de l'expedició a Black Hills de George Armstrong Custer, els miners van entrar a la zona en una febre de l'or. El govern dels EUA va ocupar els Black Hills i va traslladar a la força els Lakota, després de la Guerra de les Black Hills, a cinc reserves més petites a l'oest de Dakota del Sud, venent-ne 36.000 km² de la seva antiga terra. A diferència de la major part de Dakota del Sud, els Black Hills van ser poblats per europeus principalment des de nuclis de població a l'oest i el sud de la regió, ja que els miners s'hi van reunir des de llocs anteriors del boom de l'or a Colorado i Montana.
A mesura que l'economia dels Black Hills s'allunyava dels recursos naturals (mineria i fusta) des de finals del segle xx, les indústries de l'hostaleria i el turisme han crescut per ocupar el seu lloc. Els locals solen dividir els Black Hills en dues àrees: The Southern Hills i The Northern Hills. Els turons del sud acullen el Mont Rushmore, el Parc Nacional de la Cova del Vent, el monument nacional Jewel Cave, el pic Black Elk (el punt més alt dels Estats Units a l'est de les Muntanyes Rocoses, el parc estatal de Custer (el parc estatal més gran de Dakota del Sud), el Crazy Horse Memorial, i The Mammoth Site a Hot Springs, la instal·lació de recerca de mamuts més gran del món.
Les atraccions dels turons del nord són Spearfish Canyon, l'històric Deadwood i el Sturgis Motorcycle Rally, que se celebra cada agost. El primer ral·li es va celebrar el 14 d'agost de 1938 i el 75è ral·li del 2015 va veure que més d'un milió de ciclistes van visitar els Black Hills. Devils Tower National Monument, situat als Black Hills de Wyoming, és una important atracció propera i va ser el primer monument nacional dels Estats Units.[4]